Hur länge har du känt till det här?
- Jag visste inget. - Du kan ju se deras framtid.
Synerna kommer till mig. Jag kan inte styra över dem.
- Så praktiskt för dig. - Vi har en uppgift att utföra.
Min systers blod har inte svalnat och du begär att jag går ut i krig.
Vi måste rädda vampyrerna. Jag gjorde allt för att rädda henne.
Du skulle hämta Warlow så att hon kunde få hans blod!
- Jag ser honom inte. Var är han? - Sookie har honom.
Här har vi sanningen.
Den store profeten ville inte stöta sig med sin älskade Sookie.
I stället fick min syster dö.
Vad gjorde Sookie när du frågade?
Pålade hon dig igen? Hur kändes det när hon försökte döda dig?
När du drog ut pålen ur hjärtat och visade dig osårbar-
- kände du dig säkert ändå svag.
Den blicken känner jag igen.
Jag hade rätt, eller hur?
Jag hade visst rätt. Du lyfter mig med tankekraft, Bill!
Fantastiskt! Mamma, jag kan flyga! Jag kan flyga!
- Vill du dö? - Ske pris för din godhet, Bill!
Du vill dö, precis som din klene skapare Godric.
Står du inte ut med din dödlighet?
Eller skäms du över att du trodde på nåt annat än dig själv?
- Du är fan ingen gud. - Det har jag aldrig sagt heller.
Ut. Lämna mitt hus.
Det kan du lita på.
Hon ser inte död ut. - Kan du kolla igen, Danielle?
- Nej. Hon lever fortfarande. - De kommer inte att avslöja nåt.
- Håll käft! - Ta mig och låt henne gå!
Hör du dåligt? Håll käft! - Det gäller dig också.
Vad sa du? Jag är din flockledare.
Inte nu längre.
- Jag utmanar dig. - Förlåt?
Kan jag få en sekundant?
Jag ställer upp.
Och jag.
Du förrådde oss och ljög för alla i flocken.
Och du valde en skiftare och de där två framför oss.
Nu tänker jag avsätta dig.
Menar du verkligen att du vill slåss mot mig?
- Till sista blodsdroppen. - Är du galen?
Faktiskt inte. Jag kommer säkert att åka på stryk.
Men jag tror inte att Herveaux vågar döda mig.
Stackars Alcide. Du är inte skapt för att döda.
Jag sa ju att du skulle vara för feg.
- Man kan väl resonera med henne? - Nej.
Du överlever inte utan att veta vissa saker.
Hon där är en hund, och han är hennes köttben.
Hon spöar skiten ur oss om vi tar det.
Vad har du gjort för att hamna här?
- Det vanliga. - Lägg av, Jason. Vad har du gjort?
Jag låg med guvernörens tjej.
- Hur lyckades du med det? - Vi har varit ihop.
- Känner guvernören till det? - Jag tror inte det.
- Vad är det? - Det kanske kan funka mellan oss.
- Tack för att du räddade mig. - Det jag sa om att du var min...
Jag menade allvar. Jag vet inte om jag överlever här.
Men så länge jag lever-
- kommer jag att äta dig precis när jag vill.
Sätt dig.
Okej.
Men... Vänta.
Tänker du låta de andra äta av mig också?
Vad tror du om mig? Jag är katolik.
Ingen modern katolik, utan en stenhård medeltida katolik.
Jag är äkta. Jag tror på Gud och vårt heliga förbund.
Om jag säger att du är min menar jag att du är min för evigt.
Även om vi tar oss härifrån?
Sookie?
Jag är på väg. Gå till gravstenen och sätt upp händerna igen.
Bra.
- Hur är det med dig? - Okej. Fast jag är hungrig.
Jag var hemma hos Arlene, hon som nyss blev änka.
Bill kom på dagtidsbesök medan jag var där.
- Han har druckit mitt blod. - Bet du dig i tungan?
Jag måste be dig om en tjänst. Det är ingen liten grej.
- Kan du tänka dig att hjälpa Bill? - Varför skulle jag det?
- Har du känslor för honom? - Nej.
Egentligen är det mina vänner du ska hjälpa.
- Vampyrvänner. Bill vill döda mig. - Han får lova att inte göra det.
Han har ljugit och förrått dig. Skulle jag lita på honom?
Det är inte honom du ska lita på, Warlow. Det är mig.
Om jag inte tror honom bryts avtalet.
Jag lovar att inte låta nåt hända dig.
I så fall får du lova att bli min för evigt.
Går du med på det?
- Ställer du ultimatum? - Jag ser det snarare som ett frieri.
Jag älskar dig, Sookie Stackhouse. Sedan nästan 6000 år.
Nu när jag har varit med dig, så outhärdligt nära...
...kan jag inte längre vänta med att inleda vår evighet ihop.
Jag behöver lite betänketid.
En evighet?
Räckte det inte med att bjuda på bio eller nåt? Alla män är likadana.
Om den sanna döden skulle komma nu skulle jag dö som en lycklig vampyr.
- Inte jag. - Ursäkta?
Nej...
Men jag har varit här i snart sex veckor.
Det här är första gången jag har känt att det finns nåt att leva för.
- Så du gillar mig, alltså? - Ja, jag gillar dig.
- Får jag fråga dig en sak? - Javisst.
Hur fick du den där killen att hämta mig?
Det är en lång historia. Den berättar jag helst en annan gång.
Kan vi inte bara vara tillsammans tills nån kommer och avbryter?
Jo, det är klart.
Vi kanske inte har nån framtid, men du ska inte behöva se bakåt.
Jag förlåter dig.
MacGilvray. Ta med hippien till mansavdelning 2.
- Varför får jag alltid killarna? - Skärp dig, MacGilvray.
Drick inte blodet.
Ta med miss DeBeaufort till kvinnoavdelning 1, tack.
Javisst, dr Finn.
- Har du haft sex med honom? - Ja.
- Hur var det? - Stinkande, men givande.
Merlotte.
Skulle inte du skicka flocken på mig?
Glöm det. Jag har lagt flocklivet bakom mig.
Tjejen och hennes mamma är inne hos dig.
Rikki kidnappade dem. Jag återlämnar dem nu.
Alcide.
Tack för att du gjorde det.
Jag har kall öl om du vill ha.
Nu får ni Tru-Blood igen. Inga fler ynkliga donationer.
Kom och hämta er alldeles egna flaska Tru-Blood!
Jag är så jävla hungrig.
Jackson.
- Ge mig ditt blod, pastorn. - Jag är en vampyr, precis som du.
Hallå där, nummer 2. Alla får en egen flaska.
Tack, dr Overlark.
- Får jag slå mig ner? - Varför inte? Det är ett fritt land.
- Jag heter Steve... - Jag vet vem du är.
Jag har inte känt mig så här impopulär sen åttan.
Jag hade med mig två par extra kalsonger, om de skulle rycka dem.
För det mesta räckte det inte.
Låt bli.
Va?
Drick inte blodet.
Varsågoda.
- Tack. - Skål för er trygghet.
Jag kommer inte att känna mig trygg förrän vi är hemma igen.
Hon har rätt. Jag beklagar det ni har tvingats utstå.
Jag förstår att ni inte tror mig, men ni är i säkerhet nu.
- Jag behöver bara vila. - Ta min säng. Nicole kan ta soffan.
- Var ska du sova, då? - I en bekväm fåtölj på restaurangen.
Då knyter jag mig.
- Jag beklagar verkligen, mrs Wright. - Tack.
- God natt. - God natt, mamma.
- Jag älskar dig. - Detsamma.
Tack för whiskyn.
Berätta för mig hur du mår, egentligen.
Jag är alldeles skakig, men jag klarar mig.
- Nu behöver du sova. - Okej.
- Okej. God natt, då. - God natt.
Jag kommer och hämtar dig.
Du är min!
Det strulade till sig med Jessica. Nu måste jag fixa det.
Jag har varit så konstig och hatat vampyrer.
Men det är inte mitt rätta jag. Nu ska jag ordna upp det.
Niall tar hand om dig. Jag älskar dig. Vi ses snart.
Jaså, du gick direkt på virren?
- Jag beklagar sorgen över din kompis. - Tack.
- Nicole berättade. - Ja. Jag kommer att sakna honom.
- Jobbade han här? - Ja, det gjorde han.
Varför är man alltid oförberedd på döden?
Vi vet att den kommer, men vi vet inte när.
Kanske det.
Jag har ingen bättre gissning.
- Det är ungefär allt som har hänt. - Du...
Jag kände hennes doft.
Är det ditt?
Det är jag rätt säker på. Det luktade som jag.
- Hur ska du hantera det? - Jag ska grubbla och dricka.
- Hur stort försprång har du? - Vet inte.
- Jag tar en utan dig. - I helvete heller.
- Violet? - Tror ni att hon delar med sig?
- Ja, hon verkar väldigt givmild... - Jag är bara så jävla hungrig.
Hur som helst måste vi skydda Jason från henne.
- Pam, kan du tänka dig... - Nej.
Okej, då. Jag försöker väl.
- Kan vi snacka, bossar emellan... - Stick, jag äter.
Ja, vadå? Jag försökte.
Du smakar jävligt härligt, Jason Stackhouse.
Tack.
Du...
Violet.
- Får jag be om en sak? - Det beror på vad det är.
Våldta mig inte.
Det finns vampyrer som inte kan skilja mellan mat och sex.
Jag är inte en av dem.
Okej, glöm att jag sa nåt. Fortsätt att äta.
När vi knullar, och det kommer vi att göra-
- kommer det att ske i samförstånd.
Och inte bara det.
Du kommer att ha en väldigt stark längtan efter att knulla mig.
Men jag kommer att hindra dig. Du kommer att få uppvakta mig.
Och sen kommer du att få tigga om det.
Och när jag är nöjd med uppvaktningen och bedjandet-
- ska du ändå få anstränga dig.
Jag är inte lättfotad.
Och jag vet hur jag förtjänar att bli behandlad.
Tänk att jag blev full inför ungarna.
Var inte så hård mot dig själv. Jag tror inte ens att de märkte nåt.
Varsågod. Du behöver fett för att bota baksmällan.
Portia och barnen mår bra. Fast Coby väckte henne i ottan.
- Men nu behöver jag kaffe. - Kan jag få lite?
Du är inte ens två veckor gammal. Nej, du får inget kaffe.
- Följer du med till begravningsbyrån? - Ja, om du vill.
- Det vill jag. - Okej.
- Ska du inte ha baconet? - Bort med tassarna.
Och dit med tassarna.
Jag som var så elak mot dig.
Tänk inte ens på det. Det är lugnt mellan oss.
- Tack, Lafayette. - Tacka mig genom att äta.
- Känns det bättre? - Ja.
Jag måste öppna Merlotte's, men först...
Vadå?
Sook och jag var på banken i går för att titta i bankfacket.
- Där låg det livförsäkringspapper. - Han hade ingen livförsäkring.
- Jo. En rejäl. - På hur mycket?
- Två miljoner. - Gode gud.
- När tecknade han den? - För fyra dagar sen.
Jag förstår.
- Herregud. - För fan, Terry!
Du visste om det, och jag bländade bort det!
Adilyn och hennes systrar var också jobbiga. Men självmord...!
Faster Arlene.
Lär dig att sluta tjuvlyssna, så slipper du sånt du inte vill höra!
Vad var det där?
Du har pratat med Warlow. Har ni fattat ett beslut?
- Det tar en stund att förklara. - Då börjar vi.
Innan jag berättar vill jag veta hur det ska gå till.
Warlow följer med till lägret-
- där han ger blod till vampyrerna i det vita rummet.
När taket öppnas är de immuna mot solen, som jag.
- Och sen? - Om jag tänker döda honom?
Dr Takahashi har inte lyckats kopiera Warlows blod.
Han kommer inte till skada. Jag behöver honom levande.
Minns du att du hatade att vara vampyr?
- Jag var vilseledd. - Warlow hatar det fortfarande.
Tiden är knapp. Berätta inte sånt som jag redan vet.
- Jag måste fatta ett stort beslut. - Vill du inte rädda dina vänner?
Warlow vill göra mig till vampyr. Han har väntat i 6000 år.
Hans tålamod börjar tryta och han har ställt ultimatum.
Han hjälper dig om jag blir vampyr och gifter mig med honom!
Är inte det värt fem minuter av din värdefulla tid?
- Det tycker jag inte. - Inte?
- Han skulle göra oss en stor tjänst. - Otroligt.
Du får en liten stund på dig att samla tankarna.
- Jag behöver mer tid än så. - Vi måste bestämma när du ska hämtas.
Jag hör av mig om jag bestämmer mig för att tacka ja.
Vad säger du om det, ditt jävla monster?
Sarah. Vet du var guvernören håller hus?
Jag är inte hans assistent, utan hjärnan bakom projektet.
- Du kan prata med mig i stället. - Vi har problem.
En liten grupp vampyrer vägrar dricka Tru-Blood.
- Vet ni varför? - Nej.
Är min exmake en av dem?
- Spring! - Jag gör mitt bästa.
- Så jävla långsam kan man inte vara! - Vad vill du?
- Varför dricker du inte Tru-Blood? - Det kan jag inte säga.
- Ljus, tack! - Okej, då.
Vi vet att ni har smittat blodet med hepatit V.
Vad är hepatit V, Sarah? Jag är jätterädd.
- Hur vet du det? - Tvinga mig inte att säga det.
- Ljus, tack! - James! Han heter James.
Tack. Du kan stanna nu.
Herregud... Och förresten har vi inga UV-lampor här inne.
Öppna.
- Mamma sa att du mådde dåligt. - Ja, det gör jag.
Vi tänkte ta med dig ut och muntra upp dig.
Du kanske behöver lätta på trycket? Vad säger du?
Skit samma.
- Vet du varför jag är här? - Jag är hemskt ledsen.
Forskarna får bevaka avdelningen och se om fler vägrar dricka.
Sarah.
Ja, just det. Vad var det för flygnummer?
Vi tar 19-flyget hem.
Åk inte, Nicole. Jag vill att du ska stanna här.
Vad menar du?
- Jag älskar er dotter. - Jag älskar dig.
Du har gått igenom ett helvete.
Du är inte i stånd att fatta ett sånt stort beslut nu!
- Jag stannar. - Du är bara 23. - Och silverräven?
Vad sa du, mamma? Det är olikt dig att vara så trångsynt.
Kommer jag olämpligt?
Ja, det kan man säga.
- Ska jag gå? - Jag måste ändå prata med mamma.
- Är det säkert? - Ursäkta oss. - Ta god tid på dig, silverräven.
Jag har inte pratat med dig sen...
De verkar trevliga...
- I vanliga fall, så. De är hyggliga. - Jag visste inte att du hade en tjej.
Vi har nyss träffats.
Herregud.
- Jag drack i går. - Det gjorde jag också.
- Du dricker väl inte? - Nu gör jag det.
Vad har du för sorger att dränka?
Du vet. Vampyrer, feer och sånt.
- Annars vore du inte Sookie. - Jag kan bli det.
- Vad menar du? - Jag ska visa dig en sak.
Vad är det där?
Allt som gör mig till vampyrmagnet i ett enda litet klot.
- Vad har man det till? - Man dödar vampyrer. Men också...
Om jag kastar det utan att låta det sjunka tillbaka-
- kan jag lägga tiden med vampyrer bakom mig.
Livet vore enklare om vi inte var tvungna att vara annorlunda.
- Jag är inte tvungen. - Vad vill du ha ut av mig?
En del av mig har alltid trott att det skulle bli du och jag.
- Ta bort klotet. - Sam.
Du har alltid vetat vad jag känner, men du brydde dig inte.
Du valde alltid nån farligare kille, och nu kommer du...
- Du kunde inte komma olägligare! - Jag är ledsen.
- Nicole är gravid. - Oj!
- Just det. - Grattis, får man väl säga.
Tack, men säg inget till henne.
Hon vet inget än. Men jag känner det på lukten.
- Har inte hon rätt att veta...? - Har jag bett dig om råd?
Hej då, Sam.
Hej då, Sookie.
Blommorna skickas i morgon bitti. Det är bekräftat från floristen.
De skickar sina fräschaste och vackraste kallor.
Tack, mr Jenkins. Ni har varit fantastisk.
Ni kan kontrollera placeringen innan prästen kommer.
Om ni har några synpunkter kan ni diskutera dem med honom.
Marinkåren, då?
De har bekräftat att er sonson får en militärbegravning.
Jag vill ha salut med 21 gevärsskott. Inte femton, inte nio.
Naturligtvis. Det har jag framfört.
Var det nåt du ville säga?
- Hon är förkrossad, stackaren. - Är ni helt jävla galna?
Andy blev skjuten, och ni tänker skjuta 21 skott på hans begravning!
- Tack för det obefogade utbrottet. - Obefogade?
Nu får ni sluta.
Det är en Bellefleur-begravning. Så begravs männen i vår släkt.
De har tjänat vårt land i varje generation sen vi kom hit.
Tjusigt värre, men Terry gav fan i allt sånt.
- Arlene. - Så var det!
Han tog värvning för att hans familj inte ville betala hans utbildning!
- Då så. Vill du gå ut? - Ja.
Jag vill bara säga en sak till innan jag går.
Den ni ska begrava i morgon är inte den Terry jag kände.
Ni begraver en lögn.
Kom.
Jag vet inte om det är kymigast här eller där ute.
Jag går ut.
Präster och blommor... Och varför inte lite gevärsskott?
Din farmor och syster kör över henne.
- Vill du ha en annan präst? - Jag tar inte emot pengarna.
Annars spelar jag med i samma lögn som de.
Jag tror att jag vet vem som dödade honom!
Han heter Justin...McGillick. Se till att han ställs inför rätta.
Jaha, och sen? Vem tjänar på det förutom försäkringsbolaget?
Jag är sheriff, och jag kan leta upp honom om du absolut vill.
Men tvinga mig inte till det, är du snäll.
Det är verkligen tragiskt, det som har hänt.
Men han ville att du skulle ha pengarna.
I sin fullständiga desperation tänkte han ändå på er.
Han ville försörja dig och barnen.
Men han lämnade oss avsiktligt.
Jag vet. Jag är också förbannad.
Hur kan vi hjälpa dig?
Kom hit.
Jag vill ha nejlikor. De är glada, och såna vill jag ha.
Och pastor Daniels från den svarta kyrkan. Terry gillade honom.
- Det blir svårt. - Men du ordnar det.
Det kan ni skriva upp.
Det här var ju skoj.
Förut sökte jag tröst här.
Förut kom jag hit för att söka...
Jag vet inte... Kärlek?
Jag minns att ni kysste mig god natt.
Ni bakade tårtor och sjöng vaggsånger.
Det var en del tråkigheter också, men det mesta var bra.
Nu är de minnena borta.
De är utbytta mot smärta. Och mord.
Och ett nattsvart mörker.
Här ska vi ligga, allihop.
Alla vi i släkten Stackhouse.
Döda, men inte borta.
För döden är inte slutet längre. Så mycket vet vi nu.
Döden är bara en jävla rastplats på en väg som bara fortsätter...
...utan slut i sikte.
Fan ta er, mamma och pappa.
Ni kan stoppa upp era pussar och kramar och all er uppmuntran.
Jag tänker bli precis det som ni avskydde allra mest.
Det som ni tänkte döda mig för att förhindra.
För jag tänker fan inte ligga bredvid er för evigt.
Hellre vandrar jag på jorden som ett lik...
...än skänker er en enda minut till av mina tankar.
- Är Burrell här? - Nej.
Ljug inte. - Leta reda på guvernör Burrell!
Sarah. Taleskärringen från Yokonomo är här. Hon är arg.
- Vad vill hon? - Hon vill tala med guvernören.
Han lovade mig, men nu har han ändå satt sin nuna på flaskorna!
- Miss Suzuki. Var aktsam... - I helvete! Jag är förbannad.
- Vart ska de där? - Jag...
Fan också.
Hej. - God morgon.
Vilken härlig dag.
- Guvernören! Guvernör Burrell! - Han är inte här. Kan jag hjälpa er?
Sarah Newlin? Var är guvernören?
Efter attacken på residenset har han flyttats till hemlig ort.
- Är det här den hemliga orten? - Nej.
- Vad är det här för ställe, då? - Det är bara för statligt anställda.
Jag är en affärskvinna.
Och det är du också. Okej?
Vi är starka kvinnor som kämpar i en mansdominerad bransch.
Vi måste stötta varandra, inte kivas som tonårsflickor...
Vad är det här?
- Förorenar ni min produkt? - Om jag säger det måste jag döda dig.
- Du är galen. - Jag är på god väg.
- Vad gör du? - Informerar myndigheterna.
Vad i helvete?!
- Hjälp! Kan nån hjälpa mig? - Våga inte fly från mig.
- Hallå! - Fan.
Skit också.
Tack, Jesus.
Det är assistent Jason Stackhouse. Lämna ett meddelande.
Hej, Jason. Jag fick ditt meddelande.
Lova att du tar det försiktigt. Kom tillbaka oskadd.
Jag undrade om du har hört om Terry.
Om inte, så måste jag tyvärr meddela att han är död.
Begravningen är i morgon förmiddag.
Och vet du var Niall är? Han har inte hört av sig på ett tag.
Det känns knäppt att säga det här på svararen.
Men det är så mycket jag vill prata med dig om.
Förhoppningsvis ses vi på begravningen i morgon.
Jag håller en plats åt dig.
Jag älskar dig.
Ja?
Hämta mig om en timme.
- Tänk om han vaknar. - Det gör han inte.
- Hon ser smaskig ut. - En vampyr!
- Jag behöver låna din flickvän. - Gör henne inte illa.
Ingen behöver komma till skada.
- Vem är det? - Det är min bror.
Kan du be din bror ställa sig bredvid dig?
Kom hit, Rocky. Kom, då.
- Ni har aldrig sett mig. Förstått? - Ja, sir.
Och flickan...
- Vad heter hon? - Adilyn.
Adilyn.
Ni har inte sett Adilyn heller. Förstått?
Och du, unge man, har absolut inte klätt av henne.
Beklagar att jag är tvungen att ta minnet ifrån dig.
Då så. Åk hem nu.
Miss Mazurski. Varför köar ni inte?
- Min nye vän håller mig mätt. - Alla måste dricka sin ranson.
- Om hon dricker är Jason räddad. - Vad sa du?
- Har jag inte sagt att Jason är min? - Hon menade inget.
Du som störde mig i maten.
- Du och jag är inte så olika. - Men inte jämlika.
Jag ville bara hjälpa en hungrig vän.
Varför drack hon inte Tru-Blood?
- Jessica. - Förlåt att jag berättade för dig.
- Det är lugnt. - Nej, det är det inte.
Vad är det? Vad är det ni vet?
Vi kommer att möta solen här inne.
Adilyn!
Pappa.
Förlåt mig! Jag är så ledsen, pappa!
- Tänker du inte skälla på mig? - Nej då. Du är hos mig.
Du är hos pappa.
Ta mina händer.
Får jag fråga vad som fick dig att ändra dig?
Jag vet inte. Man kan inte kämpa mot ödet hur länge som helst.
Herregud! Vem har gjort så här mot dig?
Eric.